Stieg Larsson
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/Disambig.svg/20px-Disambig.svg.png)
Stieg Larsson | |
Rođenje | 15. kolovoza 1954., Skelleftehamn |
---|---|
Smrt | 9. studenog 2004., Stockholm |
Nacionalnost | Šveđanin |
Poznat(a) po | Trilogija Millennium |
Zanimanje | novinar, pisac, aktivist |
Godine rada | 1990-2004 |
Partner | Eva Gabrielsson |
Službena stranica | http://stieglarsson.se/ |
Portal o životopisima |
Karl Stig-Erland „Stieg” Larsson (Skelleftehamn, 15. kolovoza 1954. – Stockholm, 9. studenog 2004.) bio je švedski novinar, pisac i antifašistički aktivist. Najpoznatiji je po trilogiji Millennium, kriminalističkim romanima koji su objavljeni nakon njegove smrti.
Stieg Larsson je rođen u gradiću Skelleftehamn, na sjeveru Švedske. Njegov otac i djed radili su u tamošnjoj željezari. Zbog trovanja arsenom, otac je morao napustiti posao, te se sa suprugom i mlađim sinom preselio u Stockholm. Mladi Stieg je do svoje osme godine živio s djedom i bakom. Nakon djedove smrti, obitelj se seli u sveučilišni grad Umeå.[1] Kada je imao osamnaest godina, na protestu protiv Vijetnamskog rata je upoznao Evu Gabrielsson, koja će mu postati životna suputnica.[2] Nakon izvršenja vojnog roka, tijekom 1977. godine, boravio je u Africi.[3] Nakon povratka u Švedsku je, uz razne sitne poslove radio i kao slobodni novinar. Od 1977. do 1999. godine bio je zaposlen prvo kao grafički dizajner, a kasnije kao novinar u Tidningarnas Telegrambyrå, švedskoj novinskoj agenciji. 1982. godine je postao skandinavski izvjestitelj za britanski antifašistički časopis Searchlight, za koji je pisao sve do svoje smrti.[3][4] Jedan je od osnivača časopisa Expo 1995. godine, a od 1999. godine pa sve do smrti je bio njegov glavni urednik i predsjednik zaklade Expo.[3]
Stieg Larsson je za svoj dvanaesti rođendan na poklon dobio pisaći stroj na kojem je provodio noći tipkajući.[1] Njegovi prvi pokušaji pisanja fikcije bili su u žanru znanstvene fantastike. Bio je strastveni čitatelj znanstvene fantastike, a 1972. godine je su-uređivač fanzina Sfären (Sfera). Tijekom 1970-ih je objavio više od 30 fanzina. Nakon odlaska u Stockholm, postaje aktivan u Skandinavisk Förening för Science Fiction (Skandinavska udruga za znanstvenu fantastiku). Bio je član uprave 1978. i 1979. godine, a predsjednikom udruge postaje 1980. godine.[5]
U lipnju 2010. godine u Švedskoj kraljevskoj knjižnici (Kungliga biblioteket) su pronađena dva ZF rukopisa pripisana Stiegu Larssonu, napisana kada je imao oko 17 godina.[6]
Larssonovo prvo ime bilo je Stig, što je uobičajeni oblik u Švedskoj. U svojim ranim dvadesetima je promijenio ime da bi izbjegao zabunu sa Stigom Larssonom koji je postao poznati pisac prije njega.[7] Oba se imena jednako izgovaraju.
Stieg Larsson je počeo istraživati teme rasizma i političkog ekstremizma još u školi, prilikom rada na školskom projektu 1972. godine i od tada pa sve do smrti to mu je bila glavna preokupacija.[4] Sredinom 1970-ih bio je aktivni član Kommunistiska Arbetareförbundet (Komunistička radnička unija), uređivao je trockistički časopis Fjärde Internationalen (Četvrta Internacionala) i iznimno se interesirao za rat u Vijetnamu.[4][8] Osim toga, dio 1977. godine je proveo u Eritreji, gdje je obučavao pripadnice EPLF-a.[9] Sredinom 1980-ih sudjelovao je u izradi projekta Stoppa Rasismen (Stop rasizmu), a zajedno s novinarkom Annom-Lenom Lodenius 1988. godine započinje jednu od najvećih istraživanja rasizma ikada provedenih u Švedskoj. Njihov rezultat je objavljen u knjizi Extremhögern (Ekstremna desnica) 1990. godine, dok je drugo izdanje izašlo 1994. godine.[3] Larsson se smatrao i feministom.[10] Osim istraživanja ekstremne desnice, istraživao je i osuđivao ubojstva zbog časti u Švedskoj.[3] Ipak, o njegovom feminizmu ne postoji konsenzus.[11][12]
Stieg Larsson je umro 9. studenog 2004. u dobi od 50 godina od posljedica srčanog udara nakon penjanja na sedmi kat zgrade u kojoj se nalaze uredi Expoa, jer dizalo nije bilo u funkciji. [13] Pokopan je na groblju Högalid, u Stockholmu.[14]
Nakon Larssonove smrti započela je kontroverza oko vlasništva nad njegovom ostavštinom. Iako su živjeli zajedno 32 godine, Larsson i Eva Gabrielsson nikada se nisu vjenčali. Razlozi su bili sigurnosne prirode jer po švedskom zakonu parovi koji se žele vjenčati moraju objaviti svoju adresu.[13][15] Naime, zbog istraživanja ekstremne desnice u Švedskoj, Larsson je često bio meta prijetnji, a zabilježeno je nekoliko pokušaja napada. Jednom prilikom ga je grupa skinheada čekala ispred ureda, ali im je uspio pobjeći kroz stražnja vrata.[13][4] Nakon objavljivanja knjige Extremhögern u jednim neonacističkim novinama objavljene su fotografije, adrese i telefonski brojevi autora.[4][10] Nakon što je jednom novinaru podmetnuta bomba u automobil 1999. godine, Larssonu je dojavljeno da ga jedna ekstremistička grupa prati, pa su on i Eva Gabrielsson bili pod policijskom zaštitom.[16]
Budući da švedski zakon ne priznaje zajednički život kao osnovu za nasljeđivanje,[10] a i zbog činjenice da nije ostavio valjanu oporuku (2008. je pronađena jedna iz 1977. godine, ali je proglašena nevažećom jer nije bilo svjedoka)[17] sva njegova ostavština, uključujući i buduće tantijeme od prodaje knjiga, pripala je njegovom ocu Erlandu i bratu Joakimu,[10] za koje Gabrielsson tvrdi da nikada nisu bili u dobrim odnosima niti su dijelili njegove političke stavove.[13][16] Jedna od stvari koje im Gabrielsson zamjera su i promijenjeni naslovi romana u lošem engleskom prijevodu kao i to da je slika stvorena o Stiegu Larssonu netočna odnosno nepotpuna.[16]
Prva knjiga iz trilogije Millennium objavljena je ubrzo poslije autorove smrti, 2005. godine. Larsson je prvi roman napisao tijekom ljeta 2002., a planirao ih je napisati deset.[18] Glavne teme su trgovanje ljudima, nasilje nad ženama, ekstremni desničarski pokreti, patnje malih ljudi upletenih u zakulisne igre moćnika i tajnih službi i sl. Glavna junakinja trilogije je Lisbeth Salander – asocijalna djevojka alternativnog stila, hakerica, koja je pretrpjela puno nepravde i boli. Bori se protiv muškaraca koji mrze žene, a pronalazi ih među švedskom elitom − kapitalistima, aristokracijom, odvjetnicima i političarima, što Larssonovu trilogiju čini provokativnom.[15]
Prvi roman iz serije je dobio nagradu “Stakleni ključ” za najbolji nordijski kriminalistički roman 2006., a treći roman je dobio istu nagradu 2008. Knjige su postigle veliki uspjeh prvo u Švedskoj, zatim u ostalim skandinavskim zemljama, a kasnije i u cijeloj Europi i SAD-u. Također, Larsson je prvi pisac koji je prodao više od milijun e-knjiga preko Amazona.[19] U Hrvatskoj je prva knjiga iz serije objavljena 2008. godine pod naslovom Muškarci koji mrze žene, druga 2009. pod naslovom Djevojka koja se igrala vatrom i posljednja 2010. pod naslovom Kule u zraku.
Prema romanima su 2009. u međunarodnoj koprodukciji snimljena tri filma (prvoga je režirao Niels Arden Oplev, a druga dva Daniel Alfredson). Prema prvom romanu je 2011. snimljen američki film u režiji Davida Finchera.[20]
- 1991. − Extremhögern, Stieg Larsson, Anna-Lena Lodenius
- 2001. − Sverigedemokraterna: den nationella rörelsen, Stieg Larsson, Mikael Ekman
- 2004. − Debatten om hedersmord: feminism eller rasism, Stieg Larsson, Cecilia Englund
- 2004. − Sverigedemokraterna från insidan, Richard Slätt, Maria Blomquist, Stieg Larsson, David Lagerlöf m.fl.
- 2005. − Män som hatar kvinnor: Muškarci koji mrze žene (2008., prijevod Željka Černok)
- 2006. − Flickan som lekte med elden: Djevojka koja se igrala vatrom (2009., prijevod Željka Černok)
- 2007. − Luftslottet som sprängdes: Kule u zraku (2010., prijevod Željka Černok)
ZF fanzini:
- 1972. – 1973. − Sfären (s Runeom Forsgrenom), 4 broja
- 1974. – 1977. − FIJAGH! (s Runeom Forsgrenom), 9 brojeva
- 1973. – 1976., 1983. − Långfredagsnatt, 5 brojeva
- 1978. − Memorafiac, 2 broja
- 1979. – 1980. − Fanac (s Evom Gabrielsson), 7 brojeva
- 1980. − The Magic Fan (s Evom Gabrielsson), 2 broja
Ostalo:
- 1999. – 2002. − Svartvitt med Expo
- 2002. – 2004. − Expo
- ↑ a b Berättelsen om Stieg Larsson Arhivirana inačica izvorne stranice od 3. prosinca 2013. (Wayback Machine) (Priča o Stiegu Larssonu), Jenny Petersson, norran.se, 1.lipnja 2007., pristupljeno 7. listopada 2013. (šved.)
- ↑ Stieg Larsson Biography - Background Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. travnja 2009. (Wayback Machine) (Biografija Stiega Larssona), pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ a b c d e Stieg Larsson 1954-2004 Arhivirana inačica izvorne stranice od 18. kolovoza 2013. (Wayback Machine), expo.se, pristupljeno 7. listopada 2013. (šved.)
- ↑ a b c d e Stieg Larsson Biography - Work (Biografija Stiega Larssona), pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stieg Larsson, pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ Unpublished Manuscripts by Stieg Larsson Are Found (Pronađeni neobjavljeni rukopisi Stiega Larssona), Dave Itzkoff, artsbeat.blogs.nytimes.com, 8.lipnja 2010., pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stig Larsson: Han ändrade själv stavningen Arhivirana inačica izvorne stranice od 2. srpnja 2012. (Wayback Machine) (Stig Larsson: sam je promijenio slova), folkbladet.nu, 27. veljače 2009., pristupljeno 7. listopada 2013. (šved.)
- ↑ Thriller with a radical message Arhivirana inačica izvorne stranice od 10. lipnja 2015. (Wayback Machine) (Triler s radikalnom porukom), Tristan Brosnan, socialistworker.org, 15.travnja 2010., pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stieg Larsson 'spent year training Eritrean guerrillas' (Stieg Larsson "proveo godinu trenirajući eritrejske gerilce"), Homa Khaleeli, theguardian.com, 16.listopada 2010., pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ a b c d Eva Gabrielsson: Voljela bih da ovu knjigu nikad nisam napisala, Marinko Krmpotić, novilist.hr, 30.travnja 2012., pristupljeno 8.listopada 2013.
- ↑ Feminist or misogynist? (Feminist ili mizoginist?), Melanie Newman, thefword.org.uk, 4.rujna 2009., pristupljeno 7.listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stieg Larsson was an extremist, not a feminist (Stieg Larsson je bio ekstremist, a ne feminist), Nick Cohen, theguardian.com, 8.siječnja 2012., pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ a b c d Stieg Larsson – by the woman who shared his life (Stieg Larsson – od žene koja je dijelila njegov život), Rachel Cooke, theguardian.com, 21.veljače 2010., pristupljeno 7.listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stieg Larsson, gravar.se, pristupljeno 7.listopada 2013. (šved.)
- ↑ a b Stieg Larsson nakon smrti doživljava i filmsku slavu Arhivirana inačica izvorne stranice od 7. studenoga 2011. (Wayback Machine), Nenad Polimac, jutarnji.hr, 2.siječnja 2010., pristupljeno 7.listopada 2013.
- ↑ a b c The Girl who didn't Inherit a Fortune: Widow of bestselling Swedish author Stieg Larsson has not seen a penny of his £20m (Djevojka koja nije naslijedila bogatstvo: Udovica švedskog pisca Stiega Larssona nije vidjela ni penija od njegovih 20 mil. funti), Antonia Hoyle, dailymail.co.uk, 3.siječnja 2010., pristupljeno 7.listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stieg Larssons testamente hittat (Pronađena oporuka Stiega Larssona), Tobias Olsson, svd.se, 28.svibnja 2008., pristupljeno 7.listopada 2013. (šved.)
- ↑ The Afterlife of Stieg Larsson (Zagrobni život Stiega Larssona), Charles McGrath, nytimes.com, 20.svibnja 2010., pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stieg Larsson becomes first author to sell 1m ebooks on Amazon (Stieg Larsson je postao prvi pisac koji je prodao milijun e-knjiga na Amazonu), Alison Flood, theguardian.com, 28.srpnja 2010., pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)
- ↑ Stieg Larsson na IMDb, pristupljeno 7. listopada 2013. (engl.)